Nové právo k povrchu
The new right to the surface
rigorózní práce (OBHÁJENO)
![Náhled dokumentu](/bitstream/handle/20.500.11956/75950/thumbnail.png?sequence=7&isAllowed=y)
Zobrazit/ otevřít
Trvalý odkaz
http://hdl.handle.net/20.500.11956/75950Identifikátory
SIS: 181787
Kolekce
- Kvalifikační práce [13748]
Autor
Oponent práce
Hendrychová, Michaela
Thöndel, Alexandr
Fakulta / součást
Právnická fakulta
Obor
Právo
Katedra / ústav / klinika
Katedra občanského práva
Datum obhajoby
1. 2. 2017
Nakladatel
Univerzita Karlova, Právnická fakultaJazyk
Čeština
Známka
Prospěl/a
Klíčová slova (česky)
Superficies solo cedit, právo stavbyKlíčová slova (anglicky)
superficies solo cedit, superficiary right of buildingNové právo k povrchu Abstrakt Právo stavby je institutem na pomezí práva vlastnického a věcných práv k věcem cizím. A takto by mělo být i traktováno. Srovnám-li stav, který zde panoval mezi stavebníkem a vlastníkem pozemku do konce roku 2013 a poté, tedy porovnám-li dva protichůdné principy superficies non solo cedit a superficies solo cedit, docházím jednoznačně k prvenství druhého z výše uvedených přístupů k pozemkovému vlastnictví. Odpadá zde scholastická debata o tom, v jakém stadiu je již stavba věcí v právním smyslu, protože je od počátku součástí pozemku nebo práva stavby, které je zde konstruováno jako nemovitá věc. Zjednodušuje modus vivendi mezi vlastníkem stavby a stavebníkem (odpadá nutnost řešit vzájemný vztah obligačními či méně stabilními věcněprávními instituty, které upravují možnost stavby na cizím pozemku).
The new right to surface Abstract The superficiary right of building is a legal concept on the boundary between ownership right and rights in rem in things of others, and should be approached as such. If we compare the relationship between the builder and the owner of the land before and after the end of 2013, that is, if we compare the two opposing principles of superficies non solo cedit and superficies solo cedit, we can clearly see the primacy of the latter approach to land ownership. The scholastic debate about the stage at which building becomes a thing in a legal sense is irrelevant, because from the beginning it is either part of the land, or part of the superficiary right of building conceived here as an immovable thing. It simplifies the modus vivendi between the owner of the building and the builder (there is no need to regulate the mutual relationship using obligation methods, or less stable in rem concepts that govern the possibility of building on the land of another).